![Lõuna-lonthülged](http://f8.pmo.ee/l6piQsbygYTLrnpK1HKErPowWOo=/1442x0/filters:focal(1613x899:3547x2615):format(webp)/nginx/o/2023/03/22/15214167t1hbe8c.jpg)
Põhjalikus lõuna-lonthüljeste toitumisalases uuringus leiti, et need imetajad peavad paksuks saamiseks ja -jäämiseks kõvasti vaeva nägema.
Põhjalikus lõuna-lonthüljeste toitumisalases uuringus leiti, et need imetajad peavad paksuks saamiseks ja -jäämiseks kõvasti vaeva nägema.
Tasmaania ülikooli doktorant Sophia Volzke ütles The Guardianile, et ülekaalulisus on isastele lonthüljestele paarilise otsimisel suureks eeliseks. Nimelt toituvad lonthülged ainult ookeanis, aga paaritumiseks tulevad nad maa peale. Rannas konkureerivad nad juba tõeliste atleetidena emaste tähelepanu pärast. «Neil peavad olema korralikud energia- ja rasvavarud, et nad suudaksid teiste isastega võidelda ja ellu jääda.» Kõigepealt valitakse kaaslased ja siis läheb paaritumiseks. Lonthülged veedavad maismaal pulmatrallitades pikki nädalaid või isegi kuid, ilma sel ajal söömata.
Need pikalt paastujad on ka äärmuslikud polügaamid, pidades kuni sajast emasest koosnevaid haaremeid. Aga selleks, et nii suurt naistekolooniat pidada, peab tegu olema tugeva ja jõulise isasega. Neid domineerivaid isaseid nimetatakse rannameistriteks. Loomulikult pole neid palju, keskmiselt neli protsenti.
Volzke sõnul võib haaremis olla kuni sada emaslooma. Isane võib aktsepteerida teist, nooremat isast rannaameistri abina, kui haarem nii suureks kasvab. Grupid, mille pärast isased võitluseid peavad, moodustavad emased ise.
Kuid see hülgeelu ei ole nii lihtne, et muudkui söö ja rõõmusta. Teadlased usuvad, et suguküpsete isaste omavaheline konkurents sunnib neid võimalikult kiiresti kaalus juurde võtma, mille tulemuseks on madalam ellujäämismäär. Seda just seetõttu, et isased otsivad toitu piirkondades, kus on suurem risk sattuda ise röövloomade ohvriks.